Нацбанк нерідко критикують за повільне зниження облікової ставки і, як наслідок, високу вартість кредитів. Однак у НБУ запевняють, що миттєве зниження цього показника до суттєвих змін не призведе. Тому слід дотримуватись нинішнього курсу.
Чому НБУ «повільно» знижує облікову ставку
![Нацбанк нерідко критикують за повільне зниження облікової ставки і як наслідок, високу вартість кредитів.](/img/2019/39119499/64784b41c99d0f09de29450abbd20f97.jpeg?1569238346)
Позицію Нацбанку щодо облікової ставки роз’яснив в колонці для Ліга.нет заступник директора департаменту монетарної політики та економічного аналізу НБУ Володимир Лепушинський. «Мінфін» публикує скорочений варіант статті.
Очікувані питання
Зниження Національним банком облікової ставки у вересні на 0,5 п.п. до 16,5% викликало неоднозначну реакцію. З одного боку, для більшості професійних учасників фінансового ринку таке рішення було очікуваним. З іншого, в експертному середовищі лунало невдоволення: знижувати треба швидше і більше, адже економіка зачекалась на дешевий кредитний ресурс. Та, відповідно, виникало питання: скільки можна чекати низької облікової ставки?
Такі висловлювання нагадують мені поїздки з дітьми на автомобілі з Києва до Львова або Одеси. Зазвичай питання «А довго ще їхати?» виникає хвилин через 30 після старту. Відповідь зводиться до пояснення об’єктивної необхідності проїхати наперед визначений шлях (в реальності пояснення довше, але простіше). Оскільки мета поїздки – це не скоротити її час для того, щоб вибігти з машини посеред поля, а проїхати усю відстань і дістатися до наміченого кінцевого пункту.
Те ж саме стосується і шляху до здешевлення кредитів. «Механічне» зниження облікової ставки до низького рівня не еквівалентно здешевленню кредитів для економіки. Це завдання також неможливо виконати без посилення захисту прав кредиторів і завершення судової реформи. А, поки це не зроблено, у вартість кредитів буде неодмінно закладатися висока маржа за ризик.
Читайте також: Грошово-кредитна політика НБУ в 2020 році: чого чекати бізнесу і вкладникам
Однією з необхідних передумов для здешевлення кредитів є низька та стабільна інфляція. Вкладник не понесе кошти в банки під низький відсоток, якщо не буде впевнений в тому, що центральний банк не допустить суттєвого знецінення цих коштів. Саме наявність довіри до емітента грошей і є передумовою до низької вартості залучення банками депозитів та, відповідно, можливості видавати дешеві кредити.
Рисунок 1. Очікування щодо інфляції на наступні 12 місяців, джерело: НБУ
Вкластись в очікування
Роль облікової ставки з 2016 року кардинально змінилася. Раніше це був декларативний показник, який застосовувався для нарахування штрафів. Зараз – важливий для економіки орієнтир вартості грошей. До рішень НБУ щодо облікової ставки прикута увага, а фінансові аналітики, зокрема міжнародних компаній, роблять свої прогнози щодо її майбутнього рівня.
У липні 2019 року НБУ почав публікувати свій прогноз облікової ставки. Згідно з ним ставка має знизитися до 8% у 2021 році за умови уповільнення інфляції до цілі 5%.
Депозити в гривні з високою ставкою та бонусом до 1% річних
Прогноз, звичайно, не зобов’язання. Фактичні рішення щодо облікової ставки можуть відрізнятися від прогнозної траєкторії в бік збільшення або зменшення — з огляду на посилення чи послаблення інфляційних ризиків. Так само будують свої передбачення щодо подальших дій НБУ і фінансові аналітики.
Вересневе рішення щодо зниження облікової ставки на 0,5 п.п. збіглося з очікуваннями ринку. Це не дивно, оскільки нові фактори, що заявилися з часу публікації останнього макроекономічного прогнозу НБУ, мають взаємно-балансуючий вплив на інфляцію. З одного боку, це високий споживчий попит, який тисне на ціни. З іншого – міцний обмінний курс гривні, який навпаки сприяє уповільненню інфляції. Тож логічно, що НБУ ухвалив рішення, яке відповідає прогнозній траєкторії облікової ставки.
Яка альтернатива
Розглянемо альтернативний сценарій. НБУ продемонстрував неочікуваний оптимізм та знизив облікову ставку не на 0,5%, а суттєвіше. Ймовірно, на перший раз це не мало б значних наслідків. Але, якщо б такий оптимізм НБУ, який не поділяли б учасники фінансового ринку, став системним, виникли б великі сумніви щодо послідовності монетарної політики і її фактичного спрямування на подолання інфляції. Адже, коли інвестори схвалюють рішення щодо вкладання грошей в країну, вони зважають на те, чи дійсно незалежним і послідовним є центральний банк.
Сумніви в цих питаннях мали б цілком матеріальні наслідки – у вигляді відтоку капіталу та зростанні вартості запозичень для України. Це жодним чином не узгоджується з метою щодо зниження вартості кредитів. Ілюстрацією таких проблем є ситуація останніх років в Аргентині і Туреччині. Економіки цих країн не отримали жодної вигоди від спроб стимулювати зростання ВВП у механічним спосіб в обхід реальних реформ. Непослідовність монетарної політики їхніх центральних банків лише зумовила валютну кризу та розкручування інфляції.
Приклад сусідів
Критика високої облікової ставки, зазвичай, зводиться до порівняння її з ключовими ставками центральних банків країн, що розвиваються. Справді, вона є однією з найвищих у реальному вимірі (з урахуванням очікуваної інфляції). Але нелогічно аналізувати лише один показник, треба розглядати загальну картину в економіці.
Країни, ключові ставки яких порівнюють з рівнем облікової ставки НБУ, можна розділити на дві категорії:
— країни, які вже давно знизили інфляцію та стабілізували інфляційні очікування завдяки жорсткій монетарній політиці у минулому (наприклад, Польща);
— країни, які не мають незалежного центрального банку і де-факто пріоритетної цілі знизити інфляцію, а переймаються іншими цілями (наприклад, Туреччина).
Читайте також: Чому центробанки не вирощують цибулю та не гонять самогон
В Україні загальна картина така: НБУ де-факто і де-юре є незалежним і своїми рішеннями намагається переконати інвесторів та вкладників у спроможності підтримувати низьку інфляцію в країні, де інфляція завжди була нестабільною.
Ще свіжою є пам'ять про регулярні валютні кризи та стрибки інфляції з подальшим знеціненням заощаджень у гривні. Все це має негативний влив на інфляційні очікування, які є інертними і поліпшуються повільно. Можна знизити облікову ставку одразу на 10 п.п., але довіру у такий спосіб не здобути, а, значить, і кредитів не здешевити.
Як свідчить досвід інших країн з інфляційним таргетуванням, досягти низьких інфляційних очікувань можливо поступово. Утім, це вимагає достатньо жорсткої монетарної політики на початкових етапах. Так, Національний банк Польщі на початку впровадження інфляційного таргетування (у 1998 році) також упродовж декількох років дотримувався жорсткої монетарної політики. Навіть за стійкого зниження інфляції до цільового діапазону 6-8% у 2000 році, його ключова ставка продовжувала перебувати на рівні 19%.
Рисунок 2. Ключова ставка та інфляція в Польщі після запровадження інфляційного таргетування, джерело: сайт НБП
У підсумку інфляцію, а головне інфляційні очікування, вдалось знизити та стабілізувати. Тобто польський центральний банк, отримавши головний здобуток – довіру, міг проводити вже не таку жорстку політику, навіть за зростання інфляції.
Коментарі - 38
А вообще это интересный ответ Гончаруку и Зеленскому, вкратце «пнх ребята с вашими реформами и экономикой, мы тут неприкасаемые».
Интересно, что будет делать президент и правительство. Признаваться, что обманули, пообещав дешевые кредиты, или вычистить эту обитель неприкасаемых и поставить туда кого-то, кто будет нести ответственность перед украинскими стейкхолдерами, а не западными хозяевами.
Вопрос же не дать кредиты чуть дешевле на 6 мес., а на постоянной основе сделать их дешевыми.
Снизить резко учетную ставку, это как принять болеутоляющее при зубной боли — поможет на пару часов, но потом боль вернется, и скорее всего станет сильнее. И чтобы решить вопрос, лечить надо, также и с кредитами. Низкая инфляция + защита прав кредиторов + предсказуемость НБУ и КМУ = низкие ставки, через несколько лет.
И да независимый даже от 73% президента НБУ — это нормальная практика развитых стран, и только в неразвитых с уходом лидера увольняют всех.
Кто сказал, что выразитель интересов Украины именно Кабмин? Может Кабмин ошибается?
Мне непонятно, почему Вы априори говорите, что НБУ виноват?
Нет.
Еще раз НБУ не должен помогать Минфину. НБУ должен поддерживать стабильность национальной валюты и низкую инфляцию. Это фундаментально.
И это отличает развитые страны от неразвитых.
2. НБУ должен поддерживать стабильность национальной валюты
Спасибо, что признали, тогда с чем вы спорите? :) Или вы сейчас наблюдаете какую-то стабильность на валютном рынке?
Кабмин легко может выйти с корректировками к бюджету, бюджет - это не неизменяемый план.
2. Выйти с покупкой доллара на межбанк чревато гораздо меньшими последствиями и гораздо проще со всех точек зрения, чем выйти с урезанием расходов бюджета.
И это правильно.
Премьер вообще бы хотел, чтобы НБУ гривну печатал и все расходы покрывал, и было уже такое, купоны миллионами помните?
Так вот. Есть большая разница между институциями, обслуживающими политиков, и институциями, работающими в унисон для поддержания какой-то единой экономической политики. Институты, которые замыкаются в каких-то своих божественно верных догматических воззрениях, ограждая себя от каких-либо других мнений и коммуникации с другими институтами — это секты. Набор неприкасаемых огражденных от окружающей действительности сект не создают государство. Они его только разрушают.
Проблема заключается в том, что Кабинет Министров - это политическая институция, которая ради поддержки избирателей и бюджет может излишне оптимистический принять и при его невыполнении кредитов набраться, а НБУ - это не политический институт, а скорее профессиональный.
НБУ декларирует вполне логичную политику: курсовая гибкость и низкая инфляция. Причем это названо еще очень давно, формируются и публикуются цели и инструменты. НБУ должен быть последовательным, а не лавировать вместе с Минфином, особенно когда Минфину нужно, но не хочется применять нужные, но непопулярные меры.
И тут дело даже не в том, может или нет НБУ помочь Минфину выполнить бюджет, а в том, что если НБУ так делает нарушая свои цели, то инвесторы, банки и другие участники перестают доверять НБУ, потому что не знают, что еще он может вытворить. И это очень плохо в средне и долгосрочном периоде, хотя может дать позитивный эффект в краткосрочном периоде.
Подумайте, что лучше:
Секвестр бюджета сейчас с небольшим влиянием или недоверие к НБУ в целом? По мне ответ очевиден, секвестр не так страшен ЭКОНОМИЧЕСКИ, как недоверие к политике нацбанка, хотя конечно с точки зрения политики и избирателя, то секвестр - это меньше пенсий, субсидий, и.т.д. И политикам это не нравится.
Но экономике нравится. Что важнее желание политиков или экономика? По мне экономика.
5% — это реально для развивающей страны?
Нужен ли период быстрого развития с инфляцией или Украина уже почти развитая страна?
Например, в 80-х годов, в Китае была инфляция 15% в год.
Нормально было б снижать до 11-13% в течение пару месяцев.
Но это даже не главный вопрос.
Главный вопрос, НБУ должен обеспечить курсовую стабильность и уровнять курс в нашем маленьком рынке, учитывая курс и кэрри, давать указания народу. Нужна стабильность и при ревальвации, и при девальвации. Но они эту задачу не выполняли, и при этом уже нарочно продавали ниже чем покупали нон-резидентам не раз.
Ростовщичество увеличивает количество денег в национальной экономике,эта деятельность так и называется,потому что связана с ростом денежной массы на величину учётной ставки.
И когда рост денежной массы не сопровождается пропорциональным ростом товарной массы ,то это кроме инфляции не породит ничего другого.
Сравните учётную ставку НБУ в 16,5%,которая отражает увеличение стоимости денег,и показатель роста ВВП в 3%.
Превышение денежной массы над товарной массой всегда будет порождать инфляцию,это же «азы» экономики.
Если не разбираетесь в экономике - лучше промолчите.
И конечно вы забываете или не знаете, что есть еще номинальный рост ВВП, и если уже сравнивать то с номинальным.
Ещё Фишер в давние времена вывел уравнение,указывающее на зависимость между денежной и товарной массами,он тоже «ежа с утюгом » сравнивал?
Это вы ,финансисты,не знаете номинальный или реальный рост денежной массы происходит в экономике,а потому и сравнивать не умеете.
Сравнивать учетную ставку (абсолютное значение) и рост ВВП (относительное) - это конечно научно) Мокрое и горячее в чистом виде.
Скажите это покойному Фишеру.
Это не одно и тоже. Научного Вы начитались, а как применять не поняли. Напридумывали...
А учётная ставка что отражает,разве не рост количества денег?
Было 100 грн и благодаря выданному кредиту на величину учётной ставки это количество изменится,что непонятного?
Учётная ставка как раз и есть тот минимум,который указывает рост количества денег.
Если Вы хотите определить количество денег, которое вливается в экономику, то нужно смотреть на то:
- сколько валюты выкупает НБУ на валютном рынке, тем самым печатая гривну;
- сколько НБУ покупает ОВГЗ эмитированных правительством;
- сколько НБУ выдает нетто рефинансирования банкам;
Вот это и есть увеличение денежно массы. И учетная ставка тут вообще не причем.
Допустим Минфин выпустил ОВГЗ на 500 млрд. грн. на 20 лет, под учетную ставку и она составила 0% (на тот момент), НБУ выкупил их (т.е. напечатал 500 млрд. грн. безналичных), Минфин полученные 500 млрд. потратил на увеличение пенсий и зарплат бюджетникам.
Насколько выросла денежная масса? На 500 млрд. и создала инфляцию и скорее всего девальвацию.
А теперь внимание вопрос, а какая разница под 0% или под 20% годовых выпустил Минфин ОВГЗ? Ответ: нет разницы. Что так, что так на 500 млрд. выросла денежная масса.
% ставка будет влиять только когда Минфин будет обслуживать ОВГЗ платя % за счет собираемых налогов вынимая из экономики о 0 до 100 млрд. в год. (0-20%) и таким образом уменьшая денежную массу.
Подумайте над примером…
Кто является эмитентом и откуда начинается денежное обращение в национальной экономике,не с НБУ часом?
Эмитирует 100 грн и благодаря выданному кредиту это количество изменится на величину ,не ниже учётной ставки.
Сколько с эмитировал, на столько гривны стало больше. Учетная ставка не влияет.
НБУ ведь не может просто взять и дать кому-то деньги,а только в виде кредита,процентная ставка по которому НЕ МОЖЕТ БЫТЬ ниже учётной ставки.
В результате денег в экономике становится МЕНЬШЕ при высокой учетной ставке, а при низкой наоборот, много желающих взять у НБУ денег, потому денег в экономике становится БОЛЬШЕ.
Если мне не верите, посмотрите на действия ЕЦБ и ФРС, когда им нужно разогнать, т.е. увеличить инфляцию они снижают ставки, а не увеличивают, и наоборот, когда нужно обуздать инфляцию они ПОВЫШАЮТ ставку.