![](/i/s.gif)
21 января 2019
Последний раз был на сайте:
13 марта 2023 в 21:34
-
viktory2001
18 лет
-
bonv
Калуш
-
GRAFOLEG
Херсон
-
Oksana77777
45 лет
-
Banderlog
Чернівці
- 16 июня 2020, 18:18
Трохи про цінності та партійність
Вирішив трохи написати про поширену в нашому суспільстві загалом і на даному форумі зокрема манеру полеміки, яка, на мій скромний погляд, є шкідливою і неконструктивною. Спостереження за інтернет баталіями, в тому числі і на Мінфіні (який поважаю за критично високу кількість насправді розумної публіки), показують, що фундаментом для умовиводів більшості опонентів є підтримка або не підтримка ними певної особистості на посаді президента держави в окремих випадках чиновників меншого рангу. Така лояльність до конкретних персон призводить до безграничної підтримки дій нинішнього керманича держави і дивовижної сліпоти, коли ситуація вимагає критики дій «улюбленця» вже у нинішній момент в прихильників В. Зеленського. В свою чергу, прихильники попереднього (попередніх) президентів знаходять безліч виправдань хрестоматійним прикладам зловживань, упущень і профанації реформ, які мали місце в окремих сферах, не маючи сил в собі назвати речі своїми іменами. З’являються, звичайно, і блогери-юзери-власники нікнеймів, які займають зручну позицію відсторонених нігілістів і з гаслами «я не голосував ні за кого» та «мені взагалі байдуже» і «я принципово не ходжу на вибори енну кількість років» позиціонують себе, ледь не в ролі панотців, які перебувають в нірвані відстороненості від політичних процесів в Україні. Неважливо, що і відстороненості і від реального життя….
В такій ситуації погляди ідеологічних опонентів на однакові процеси починають діаметрально відрізнятися в залежності від того чи сидить їх кумир на золотому троні. Хоча, як не дивно у обох таборів є схожі точки дотику, які полягають в критиці тих осіб, які в розумінні патерналістів порушують золотий спокій президента і розхитують під ними золотий трон. Не важливо, що ці особи проводили важливі реформи і змінювали очолювані ними міністерства, установи, галузі. Так, хіба лінивий 4 роки назад не критикував Н. Яресько, причому серед її критиків були як ті, хто критикував її «бо вона була креатурою П. Порошенка», так і ті, хто вважав, що «краще свій Гройсман, який краще зуміє домовлятися з депутатами, бо розуміє наш політикум, а Яресько надто непередбачувана. І взагалі вона надто радикальна і не наша». Або згадаємо А. Абромавічуса, який публічно вивів на публіку неприємні для прихильників П. Порошенка факти політичної корупції і кумовства. Як не згадати що прихильники П. Порошенка не залишили сухої нитки від литовця, який ще нещодавно був для них «чемпіоном реформ». Але й для опонентів експрезидента архітектор реформ в МЕРТ не став «своїм», а залишився іноземцем, який недопустимо багато часу працював в Україні «на користь західного управління українською економікою» та за якого «порушилася співпраця з Росією» або взагалі «посилилося зубожіння». Не подобається Абромавічус, так давайте згадаємо Д. Сакварелідзе, якого вороги Порошенка критикували за те, що він грузин, а також ставленик ворогів Росії і прихильників західного ручного управління. А ось прихильники експрезидента закидали йому, що Сакварелідзе «розхитує човен». Чомусь прихильники Порошенка звертали мало уваги на Шокіна і кричущі факти корупції в Генпрокуратурі і бажанні оточення Порошенка не розслідувати, а зам’яти справу за будь яку ціну. Про корупцію тоді згадували ідеологічні опоненти експрезидента. Але чи була ідея боротьби з корупцією їх життєвими ціннісними орієнтирами?
Ситуація доводить що ні. Вибір Зеленського продемонстрував, що електорат «молодої надії» і «ефективного менеджера, який чесно побудував свій комедійний бізнес, а значить має необхідні вміння і навички для посади Президента України» (зараз нікому не стало смішно? ) може швидко проковтнути аналогічні і мало приємні факти корупції оточення свого молодого гетьмана-царя-куміра, зосередивши всю свою енергію на боротьбі проти ненавистного експрезидента, про що свідчить гаряча підтримка посадки за грати ПОП за будь яку ціну. Неважливо як, знайшовся би привід. Неважливо, чи обвинувачення відповідають здоровому глузду. Неважливо, що закиди до Порошенка при бажанні можна пред’явити будь кому з оточення Зеленського, та й самому «дуже чесному лідеру нації». Неважливо, що жертвою судилища стане і сам Зе- президент у майбутньому. Я звичайно, як скромний громадянин, який намагається всупереч усім політичним вітрам і цунамі зберігати голову, розумію, що електорат зневірившись в реалістичність обіцянок когось почати саджати вже минулою весною, прагне крові. І це, відповідно до візантійських традицій має бути голова попереднього президента. Але тоді, шановні прихильники Зе- президента, повинні чесно визнати, що голосуючи проти Порошенка рік тому, вони не голосували ані за розбудову правової держави, ані за нові обличчя. Тому що, методи діяльності нинішніх силових і судових органів влади це точно не про якісні зміни, а про неосовок у найгірших барвах, це навіть не профанація реформ в цих галузях у період Порошенка, тому що точкові спроби реформ за ненависного Пороха все-таки відбувалися. Це реванш старої системи в повній красі і реванш «старих провірених кадрів». Тому, якщо хтось з вас голосуючи за Зе- мріяв не про повернення «міцних господарників», не про популістичні разові доплати а-ля Юліна тисяча, а все-таки про реформи і якісну модернізацію країни, мусите вже зараз висовувати голови з піску і починати підтримувати хоч трохи тих, хто мав відваги не маючи ілюзій щодо Зеленського і голосував за інших політиків, в тому числі і неприємних вам. Бо в противному випадку ви будете наступними. Як, пам’ятаєте, у одній дуже специфічній країні, після соціалістів прийшла черга на лібералів, а потім на євреїв. Закиди до експрезидента у стилі «він і сам небажанням реформ судів заклав нинішню ситуацію» є дуже слабким аргументом для нічогонероблення. Перші півроку Зеленського при владі повинні бути чітким сигналом для тих небайдужих громадян, які підтримують західний шлях Україну, розбудову демократії, абстрагування від постімперських і неорадянських цінностей поліцейської держави, непотизму, малоросійства, олігархократії, для всіх тих, кому незручно знаходитися в одній упряжці з критиками співпраці зі світовими фінансовими і міжнародними організаціями на користь «свого власного шляху» (читай нічогонероблення і проїдання отриманих кредитів). Ви маєте вже зараз голосно кричати, бо країна стрімко деградує, повертається до цінністих орієнтирів тих часів, які є «старими-добрими» не для вас, а фанатів Януковича та Путіна. Ваше мовчання буде причиною вашої маргіналізації. Тепер пару слів до фанатів Порошенка. Якою би не була прив’язаність до експрезидента, вам треба бути готовими вийти з його орбіти заради пошуку нових лідерів. Причому вашими потенційними союзниками можуть бути лише ті, хто з різних міркувань голосував проти ПОП, в тому числі за Зе. Якби експрезидент читав цей блог, я би запропонував йому щось схоже… те, про що думав ще 4 роки назад, раціонально оцінюючи, що він більше ніколи не зможе виграти президентські вибори. В інтересах України йому треба відійти в бік, поклавши всі сили в «раскрутку» нового кандидата на наступні вибори.
Нажаль такі є сумні реалії. Тому я повертаюся до попередніх тез про цінності та партійність. Інтереси України вимагають від більшості українців боротьби зі своїми вадами, однією з яких є егоїстична партійність. Тільки таким чином вдасться повернути шанс, який Україна змарнувала, повіривши популісту. І тільки боротьба за цінності, навіть ціною політичних поступок, дозволить нам об’єднатися вже зараз, протидіючі повзучому реваншу тої політичної еліти, яка з великим завзяттям зупиняє реформи, витісняючи залишки реформаторів. Аналізуючи успіх деяких країн світу в модернізації, зокрема країн Центрально-Східної Європи можна сказати, що кожна з них зробила великий крок саме тому, що їх народи поставили на перше місце цінності, а не партійність.
Вибір залишається за нами, оберемо світовий досвід чи «свій шлях»…
|
30
|
- 20:00 Кредитный рейтинг Украины, доходы банков, новый минимум гривны и инфляция в США: главное за среду
- 18:56 MetaMask начала выпуск карт Mastercard для расчетов криптовалютой
- 18:10 Пенсионный фонд Норвегии получил $138 млн прибыли
- 17:25 Курс валют на вечер 14 августа: доллар прекратил рост на межбанке
- 17:10 Спрос падает, цены растут. Что происходит на рынке недвижимости (исследование)
- 16:51 В июле потребительские настроения украинцев улучшились — исследование
- 16:36 Официальный курс гривны упал до нового исторического минимума по отношению к евро
- 15:51 В июле крипторынок вырос на 6% в общей рыночной капитализации — Binance Research
- 14:54 Криптобиржа OKX объявила о листинге токена DOGS
- 13:10 Новый сервис для бизнеса: Приватбанк подключил цифровые чаевые к смартфону
Комментарии - 61
Я не можу назвати себе палким прихильником Зеленського, і обирав його у другому турі швидше як менше зло (на мою думку) і з надією, що є шанс що буде краще. Можливо я далеко не завжди в захваті від того що відбувається, але в цілому з ним мені комфортніше, ніж було з Порошенком. Більше немає постійного (і як правило безпідставного) нагнітання страху що «Путін нападе», постійного пошуку ворогів і зрадників. Ніхто не помітив, що кудись пропали «замінування» торгових і офісних центрів та багато інших атрибутів часів його президентства. Але з іншого боку екс-президент, який під час виборів довів своїх фанатів до істерики, продовжує тримати їх в тонусі, нагнітаючи ситуацію у країні. Хоча коли сам був президентом - всіх закликав не розхитувати країну, а хто це робив - називав агентами Кремля (наприклад Саакашвіллі). Мабуть не залишив надій повернутись, чи використовує їх для самозахисту, щоб його боялись чіпати.
Інших достойних лідерів на даний момент я не бачу, тому змушений захищати Зеленського від часто безпідставних нападів порохоботів з будь-якого приводу, хоча вже втомило. Тим більше, не вважаю що все настільки погано.
Проблема не в тому, що заПОП були не ті реформи, а в їх недостатності, отже за логікою здорового глузду сьогоднішній кумір 73% має не згортати, а сприяти продовженню подальших реформ, тим більше зараз, в умовах пандемії, щоб вони дали ефект у середньостроковій перспективі. До речі, деякі проблеми вже частково проведені реформи все таки вирішили. Економіка впаде не так сильно, як могла би впасти без реформ, наша банківська система не така розбалансована і Зеленський має той запас міцності, якого не було в України в 2014 р., тому тут мусите чесно подякувати попередникам. Нагнітання страху? Ну так, якщо не писати про Донбас ніби питання війни не існує і розмінювати зустрічі з Путіним на здачу національних інтересів, тоді дійсно можна посіяти враження люмпена що все спокійно ) Але саме в період Зе- президента щось часто почали атакувати і вбивати патріотів цієї країни. Я бачу цю сторону медалі, а ви, звичайно, продовжуйте вважати, що проблеми війни, проблеми інфільтрації вже нової влади російською розвідкою, проблеми просування російських інтересів в різних сферах економіки України не існує… Я до пори до міри відтермінував свою критику до Зеленського, чесно даючи його урядам 3 квартали, а йому самому рік часу.Зараз я чітко бачу, що мовчання і позиція «все не настільки погано»є шкідливою для країни і суспільства, в тому числі для тих, хто голосував за нього.Відкати є всюди і про це можна написати
Відносно реформ, які згортаються. Підтримаю питання від Elena1997 — що згортається? Приклади. Медична — так там очевидно, що ця реформа не відповідає тому, що мало би бути. Звісно, економія грошей це добре, але вибачте, закриття тубдиспансерів і психлікарень і з тим що має відбуватись з відповідними хворими в результаті — це трішки перебір. Основні ідеї можливо правильні, але мають бути певні виключення. Які ще реформи згортаються?
Нагнітання страху… не пишуть про Донбас? Та ви що? Постійно бачу новини. Але немає регулярних заяв перших осіб держави про те що «Путін збирає війська на кордоні» при тому, що це не відповідає дійсності і взагалі не має сенсу для Путіна. Ну і на додачу, які національні інтереси здали?
Відносно атак на патриотів — то я бачу як певні «патріоти» самі регулярно на когось нападають, причому публічно. А поліція дивиться невідомо куди і як правило нічого за це немає. В нас люди звикли, що можна практично безкарно робити і говорити будь-що. Можливо час повертатись від цієї анархії до законності? Чи якщо назвався патріотом, то закон на тебе не діє, ти можеш ображати або навіть побити того хто тобі не подобається, чи його переконання?
Не бажання задавати собі складні питання ніколи не була чеснотою, вартою поваги. Що стосується побиття патріотів-це явна тенденція зараз. Побиття поліцейських, нажаль теж тенденція, причому давня. Ну що ж, єдиним виходом є реформи правоохоронних органів та судової системи. Щоб ці органи стали незалежними від виконавчої влади і перестали бути інструментами політичної розправи лише над опонентами влади. Думаю тут ми з Вами однодумці і Ви погоджуєтеся, що саме такі реформи повернуть довіру до даних інституцій і тоді, якщо буде один закон для всіх, випадків побиття поліції значно поменшає. Але тут карти в руках лише у Вашого кумира. Так ось,вимагайте більше від нього перезапуску судової реформи, прокуратури, поліції і в якості перших кроків - відсторонення Авакова.Дійте,хоча
ось тут у мене великі сумніви,що прихильник ручного управління Зеленський когось почує)
«Давить» украинцев никогда РФ не обещала публично. Публично, на международных аренах и тогда и сейчас заявлялось, что страны, бывшие республики СССР, останутся в российской зоне геополитического влияния и РФ не допустит размещения сил НАТО в Украине. Это же причина по которой Крым утерян в данное время для Украины.
Не полезь сюда , в Украину, сами знаете кто, было бы всё мирно. Мы не первая и не последняя страна, где две известных страны устраивают состязания за сферы геополитического и экономического влияния.
Є й інша тенденція: дії гібридної війни менш висвітлюють в ЗМІ. Ну тут логічне пояснення: нінішня влада прагне донести електорату що Зеленський приносить мир, а значить зайве загострення уваги над російськими провокаціями не вписується в інтереси влади, а значить і олігархічних ЗМІ, пов'язаних з владою або прокремлівськими силами.
ПС: причём этим свиньям на таможне было не важно, что эту палку колбасы ты везёшь, чтобы детей в дороге кормить. Т.к. это один из тех продуктов, которые не портятся и потому их берут в дорогу. Нельзя, видите ли, контрабанда :)
Вот с таких вещей и начинается развал государственности.
Йдіть з Оленою і обійміться )
Отже є сфери, де відчувається сильний відкат: медицина, менші відкати: сфера енергетики, митниця (після звільнення Нефьодова. Тут не будемо дискутувати Нефьодов це людина Порошенка чи Зеленського, найголовніше, що він уособлював зміни системи, а його звільнення продемонструвало остаточний вибір Зеленського на користь системи), початок деградації: освіта, сфера державних фінансів, сфери які тримаються не зважаючи на тиск «міцних господарників» і ручних управлінців - децентралізація, корпоративне управління, банківська справа, бо зміни там були найякіснішими. Сподіваюся хоч трошки відповів на питання )
По відкату в медицині - я вже написав вище. Які саме контр-реформи проводив Гончарук - я не зрозумів, вони продовжували ті реформи, які почались до них. Їх неможна просто так зупинити, оскільки вони визначаються не урядом, а законами прийнятими ВР, які ніхто не міняв при Гончаруку. Уряд - це виконавча влада, і він зобов'язаний ці закони виконувати.
По митниці... весь час його присутності порохоботи волали про зловживання на митниці і падіння доходів з неї. Тепер Нефьодова зняли - теж погано, бо виявляється він уособлював зміни у системі.... Л - логіка.
Щодо решти - все дуже відносно. Реформи продовжуються. І в більшості вони просуваються не владою, а як і раніше заходом. Ну немає в нас незалежності :)
Не все просто. І при Порошенко все було непросто і повільно, з перманентним саботажем реформ і просуванням своїх інтересів різними впливовами групами з великими ресурсами і можливостями.
Гебельс теж говорив багато правди.
К методам Геббельса ближе то, что происходило во времена Петиной каденции. Да и сейчас льётся с 5-го и Прямого. Там и чёрный пиарщик работает на Петю соответствующий. А главный защитник, адвокат, россиянин :)
Закон должен быть един для всех, а не избирательно.
И скажу так — воевать на первой линии должны те, кто больше всех призывает к войне, реализуя там свою не латентность ;)
Т.н. реформа Супрун слепо скопирована и совершенно не адаптирована к реалиям Украины. Протоколы лечения от Супрун имеют своей целью лобирование интересов фарм.компаний, а не заботу о здоровье украинцев.
Степанов абсолютно правильно сделал, что начал адаптировать протоколы лечения к нашей стране и нашим реалиям. И вызвал этим негодование наших американских «друзей» :)
И, напомню Вам, что американская нация далеко не самая здоровая нация и слепо копировать их опыт глупо и даже преступно.
Отвечу Вам Вашими словами: обнимитесь с Ребелем или Андреем М, это же так по-европейски ;)
під обгортку вихованості Ан-ні, гомофобія — рушниця, яка рано чи пізно вистрілює в устах адептів Святої Русі. Ну що ж, маєте тепер бути послідовні до кінця, завершуйте вчити дитину англійської мови, хай сідає за церковнослов'янську. Не сумніваюся, що любите їздити до Гейропи, так ось відмовляйтеся, бо неканонічно )
А якщо, серйозно, йдіть з миром. Амінь )
Більшості населення України плювати на інтереси України.
Частині плювати, бо їх цікавлять інтереси Московії.
А найбільшій частині плювати, бо вони не можуть прорахувати хоч на крок вперед і провести зв’язок між інтересами України і власними інтересами (Ковбасою). Все, на що вони здатні, це нити «а что для меня сдєлала ета страна?».
Він не може відійти вбік. Порошенко це лідер з реальним позитивним досвідом протистояння Московії, це якісні прямі контакти із західною цивілізацією, це лідер з яким асоціюються Томос, Безвіз, Асоціація з ЄС, курс в НАТО.
Як можна все це відкласти вбік?
Не вийде надурити какуюразніцу не втративши Україну.
Бо у нього дуже багато негативного бекграунду і він сам не стане Президентом, і завадить іншому на користь ватного кандидата.
Тобто, не потрібно відмовлятися від цінностей та полишати повністю політику, а бути таким собі «наставником» і не протистояти опоненту, який має такі ж західні цінності та буде новим бажаним проєвропейським обличчям.
завадить іншому на користь ватного кандидата
Що для вас значить «ватний»? Московський? Бо для мене «вата» є ширшим поняттям і Зеленський, разом з його електоральним ядром (30-40%), є представником вати. Не ядерної московської, але таки «вати».
не протистояти опоненту, який має такі ж західні цінності
Коли ви кажете про західноцінністного Президента, то у мене в голові одразу постає образ Ющенка.
Так от, вимоги часу такі, що для нашого Президента в пріоритеті залізні яйця для протистояння Московії, вміння домовлятись з олігархами, власні ресурси для ведення політики всупереч олігархам там де це необхідно.
Більше того, для роботи політиком потрібно мати талант.
Я не бачу такої людини. А навіть якби мені й здалось що побачив - я можу помилитись. А тут перевірений варіант.
у нього дуже багато негативного бекграунду
У світі нема нічого ідеального. Якщо народ не здатний підвести баланс негатив/позитив, можливо він просто не вартий держави.
Ви знову хочете знайти чесного, розумного і красивого - таких не буває, змиріться.
Працювати (обирати) потрібно із наявними матераілом, а не скочуватись до дівочих мрій про принца на білому коні.
Можу лише побажати, щоб ваш прогноз частково справдився - не в плані голосування за Зеленського, а в тому, що він в принципі досидить до 2024 і вибори Президента пройдуть за графіком.
Але для цього Зе має кардинально змінитись. Можливо його викрадуть і перепрограмують марсіани?
З іншого боку, до багатьох почне нарешті доходити, що позиція в Зеленського насправді проукраїнська, хоч і більш поміркована і не спрямована на націонал-радикалів. А сам Зеленський до того часу набереться і досвіду, і знань, і приведе в порядок все і у своїй голові і навколо себе.
Гриценко не має ресурсів для роботи з олігархами.
Садовий також злився - в тому плані, що він побажав рулити «своїм» регіоном і вище не сунутись.
Хтось ще є? :)
P.S. Якщо взяти і скласти разом рейтинги Гриценка, Садового та Вакарчука, і порівняти з рейтингом Порошенка, то правильніше казати, що вони заважатимуть Порошенку пройти до другого туру, і аж ніяк не навпаки. :)
Але його вже замінили на «нормального хлопця без негативного бекграунду». Ну? Як? Подобається? :)
Проблема не у Порошенко, Тимошенко, та інших діячах. Проблема у населенні, яке шукає дива.
Кожен кандидат без «негативного бекграунду» дуже швидко його напрацює. А от чи напрацює він хоча б половину позитиву — велике питання. Як кажуть, «якщо ти не нажив ворогів, значить ти нічого не зробив у своєму житті».
Це нормальний конкуретний підхід, звикайте до цього. Політик, який поступається іншим політикам — це вже не політик. Мір, дружба жвачка — це не про політику. Якщо хтось виросте до рівня конкурента Порошенка — чудово, але він не зможе вирости нормальним політиком за тепличних умов, коли внутрішньовидова (серед українських політиків) конкуренція буде відсутня. Людина, яку приведуть за ручку, буде нікчемним політиком та державним діячем — при цьому вона може буде 100% чесною. Але при цьому на 100% профнепридатною.
Якщо говорити про приклади, то не проблема Порошенка, що Вакарчук злився.
З іншого боку, чудово, що Вакарчук втік зараз, а не після обрання Президентом.
Порошенко на той момент не міг вирощувати когось, бо у нього не було партії.
Тепер така партія є. І там є багато «нормальних людей».
Процес йде поступово, і, можливо, хтось там і зможе замінити Цинічного Баригу. :)
У нас же біда в тому, що партії-одноденки та ще й носять ім"я свого лідера. Більшість наших партій не мають навіть ідеології а є таким собі піаром власного лідера.
Тому для наших людей відмова Вакарчука бути лідером партії виглядає наче він «злився». Для цивілізованого світу це нормальна практика, і такий політик може через певний час повернутися на вершину.
Ну от. Буде такий кандидат - я перший скажу, що Порошенко має відмовитись. А поки що «маємо те що маємо». Всі згадані відверто програють Порошенку.
У нас же біда в тому, що партії-одноденки та ще й носять ім"я свого лідера.
Саме тому розумний Порошенко проапгрейдив свою іменну «партію» до нормальної політичної партії.
такий політик може через певний час повернутися на вершину
Угу, дуже «цивілізована» практика - втекти з політики напередодні одного з найкритичніших для держави періодів.
Особливо хочу віділити ось це:
«Тому, якщо хтось з вас голосуючи за Зе- мріяв не про повернення «міцних господарників», не про популістичні разові доплати а-ля Юліна тисяча, а все-таки про реформи і якісну модернізацію країни, мусите вже зараз висовувати голови з піску і починати підтримувати хоч трохи тих, хто мав відваги не маючи ілюзій щодо Зеленського і голосував за інших політиків, в тому числі і неприємних вам.»
та це:
«Тепер пару слів до фанатів Порошенка. Якою би не була прив’язаність до експрезидента, вам треба бути готовими вийти з його орбіти заради пошуку нових лідерів. Причому вашими потенційними союзниками можуть бути лише ті, хто з різних міркувань голосував проти ПОП, в тому числі за Зе. Якби експрезидент читав цей блог, я би запропонував йому щось схоже… те, про що думав ще 4 роки назад, раціонально оцінюючи, що він більше ніколи не зможе виграти президентські вибори. В інтересах України йому треба відійти в бік, поклавши всі сили в «раскрутку» нового кандидата на наступні вибори.
Нажаль такі є сумні реалії.»
Державне бюро розслідувань підтвердило існування справи про розпалювання релігійної ворожнечі проти п’ятого президента України Петра Порошенка.
https://www.unian.ua/politics/v-dbr-pidtverdili-isnuvannya-shche-odnogo-provadzhennya-proti-poroshenka-novini-ukrajina-11042069.html